‫זה כמו "וילי וונקה ומפעל השוקולד".‬
‫לרדוף אחרי כרטיס הזהב.‬
‫- מבוסס על "משחק הדיונון"‬ ‫על פי תסריט של וואנג דונג-היוק ובבימויו -‬
‫4.56 מיליון דולר.‬
‫אנשים עושים דברים הרבה יותר גרועים‬
‫בשביל הרבה פחות.‬
‫במשחק הזה צריך לשחק‬
‫בעזרת אסטרטגיה, בריתות,‬
‫ובעזרת קצת תחבולות.‬
‫אנחנו נקבל את הטוב ביותר והרע ביותר מכולם.‬
‫זה לא משנה כמה מסכות אנשים עוטים.‬
‫בסופו של דבר, האופי האמיתי שלהם יתגלה.‬
‫רימיתי במשחק בעבר.‬
‫אם אתה לא מרמה, אתה לא מנסה.‬
‫אהדה היא חולשה.‬ ‫הכוח הכי גדול שלי יהיה לתמרן.‬
‫המקום הזה יאכל אותך ויפלוט אותך.‬
‫- מספר שחקנים: 456 -‬
‫- פרס‬ ‫4,560,000 דולר -‬
‫- אתגר הדיונון -‬
‫- חדרי הכנת משתתפים -‬
‫מי לא בחובות? אנחנו בתקופה של מיתון.‬
‫- סטארלה, 318‬ ‫קצינת מבחן -‬
‫הייתי חייבת…‬
‫- ריברסייד, קליפורניה -‬
‫לא משלמים לי על זה בעבודה.‬
‫אבל… את חולמת.‬
‫את לוקחת סיכון.‬
‫איך זה להיות מסוגלת לשלם על הבית שלך?‬
‫איך זה להיות מסוגלת לשלם על המכונית שלך?‬
‫אני יודעת שאלה חלומות פשוטים, אבל איך זה?‬
‫כן, יש לי חלומות משלי.‬
‫הם אולי לא הרבה, אבל גם לי יש חלומות.‬
‫- פרק 1: דג מלוח -‬
‫וואו.‬
‫אלוהים. זה רציני.‬
‫אלוהים!‬
‫המקום הזה מטורף.‬
‫זה מדהים.‬
‫הבובה הזאת ממש מפחידה.‬
‫המצב נעשה רציני, בוס.‬
‫כל המשתתפים, שימו לב.‬
‫המשחק הראשון הוא…‬
‫דג מלוח.‬
‫האסטרטגיה שלי היא לא להיהרג.‬
‫להגיע לסוף.‬
‫אני יודעת איך לשרוד. אני חייבת לנצח.‬ ‫-כן.‬
‫אני חושב שאצליח, למען האמת.‬
‫אני מתאמן, כלומר, גם אתה.‬
‫אני לא בטוח לגביך, אבל כולנו…‬
‫לא. אני אומר…‬
‫זה בסדר. זה ז'קט עבה, אבל אני מתאמן.‬
‫אולי קשה לי לראות,‬ ‫אבל אני חושב שכולנו אנשים ספורטיביים.‬
‫יש לי את המספר הכי טוב כאן. 432.‬
‫אחת…‬ ‫-כי אני האחד.‬
‫חסר לך רק אחד.‬
‫אני האחד.‬
‫אני חושב שתמיד אהיה תחרותי‬
‫כי ישו היה צריך להתחרות.‬ ‫זה אומר שאני צריך להתחרות.‬
‫- ברייטון, 432‬ ‫סטודנט -‬
‫אתה שולט בגורל שלך.‬
‫- קלמסון, דרום קרוליינה -‬
‫וברגע שבו אתה מצליח לשלוט במחשבות שלך‬ ‫ולהתחזק נפשית,‬
‫אז אתה מבין שאהדה,‬
‫היא חולשה.‬
‫בבקשה, אני מתחנן,‬ ‫תעברי את האתגר הזה בשבילי.‬
‫אני אעבור את האתגר הזה.‬ ‫אני נשבעת. התאמנתי.‬
‫תכופפי את הברכיים.‬ ‫תכופפי את הברך המתפקדת שיש לך.‬
‫- טריי, 301‬ ‫נהג משלוחים -‬
‫אני לא לבד.‬ ‫יש איתי מישהי שאני יכול לבטוח בה.‬
‫- שיקגו, אילינוי -‬
‫אני לא יודע מי עוד נמצא עם אמא שלו במשחק.‬ ‫יש לי מזל.‬
‫אמא שלי הייתה ספורטאית כוכבת,‬
‫אז אני מרגיש שהיא תשרוד יותר זמן ממני‬
‫ותביך אותי מול כל המשפחה והחברים שלי.‬
‫אבל אם זה יקרה, נחשו מה?‬
‫יש לי את האמא הכי מגניבה.‬
‫לא חשוב כמה מהר הולכים,‬
‫אלא כמה מהר נעצרים.‬ ‫-מסכימה.‬
‫אני אעצור עוד לפני שהראש שלה יסתובב…‬ ‫-הצב והארנב.‬
‫כן. לפני שהראש שלה יסתובב לגמרי,‬ ‫אני עוצרת.‬
‫אני לא לוקחת סיכון.‬
‫ג'אדה פירושו "מתנת הידיעה".‬
‫- ג'אדה, 097 ‬ ‫מתאמת שיווק -‬
‫וההורים שלי לא קראו לי ככה במקרה,‬
‫כי אני יודעת הכול לפני שזה קורה.‬
‫- מחוז אושן, ניו ג'רזי -‬
‫אני יודעת לקרוא אנשים.‬ ‫אני יודעת מיד כשמישהו משקר.‬
‫אני יודעת כשמישהו לא אמין.‬
‫אז אני חושבת שבמשחק הזה,‬ ‫זה בהחלט יהיה היתרון שלי.‬
‫הסתכלתי מסביב, ואני מרגיש מאוד בטוח בעצמי.‬
‫אתה בטח תשיג אותי,‬ ‫אבל אני אחצה את קו הסיום.‬
‫אסור לי להתלהב מדי.‬
‫אולי אני צריך ללמוד מהמשמעת העצמית שלך.‬
‫צ'ייס הוא חברי הטוב ביותר.‬
‫עשינו הכול ביחד מאז התיכון.‬
‫- סטיבן, 243‬ ‫בעל חברת הובלות -‬
‫אם צ'ייס לא היה בא איתי, לא הייתי כאן.‬
‫- קנזס סיטי, מיזורי -‬
‫אני כמעט לא יוצא מהבית מאז שהפכתי לאבא.‬
‫ממש טוב שהוא כאן איתי.‬
‫אבל הוא ואני יריבים.‬ ‫אנחנו חברים טובים, אבל אנחנו יריבים.‬
‫ואם בסופו של דבר נישאר שנינו,‬
‫ואני חושב שזה יקרה,‬
‫כל אחד ידאג לעצמו.‬
‫כל המשתתפים, שימו לב.‬
‫אלו כללי המשחק:‬
‫אתם רשאים להתקדם כשהבובה מתחילה לשיר.‬
‫אתם חייבים להפסיק לנוע‬ ‫כשהבובה מפסיקה לשיר.‬
‫אחרת, אתם…‬
‫תודחו מהמשחק.‬
‫יש לכם חמש דקות לחצות את קו הסיום.‬
‫וכעת, הבה נתחיל במשחק.‬
‫כל הבובה מסתובבת.‬
‫אל תסתכל על אף אחד אחר,‬ ‫אל תדאג בגלל אף אחד אחר,‬
‫ותוודא שתגיע לקו הסיום.‬
‫"אחת, שתיים, שלוש, דג מלוח"‬
‫- תנועה זוהתה -‬
‫ג'אדה, את צריכה להישאר ממוקדת.‬ ‫אסור לי לזוז. אסור לי להתנדנד.‬
‫אני צריכה לצאת ולנצח את האחרים.‬ ‫אני אהיה האנדרדוגית במשחק.‬
‫"אחת, שתיים, שלוש, דג מלוח"‬
‫- תנועה זוהתה -‬
‫אני מתחיל לשמוע משתתפים נופלים על הרצפה.‬
‫הם נופלים כמו זבובים.‬
‫הספק מתחיל לכרסם בי במאה אחוז.‬
‫האם דפקתי את זה?‬
‫הדבר היחיד שאני יכול לעשות בשלב הזה הוא…‬
‫לראות את החבר הכי טוב שלי מודח‬ ‫מול העיניים שלי זה דבר קשה.‬
‫אבל לא אתן לזה לדכא אותי.‬ ‫אנצל את זה לטובתי‬
‫ואתן לזה לדחוף אותי.‬
‫"אחת, שתיים, שלוש, דג מלוח"‬
‫- תנועה זוהתה -‬
‫אני כל כך לחוצה.‬
‫אני מזיעה,‬
‫אבל אעשה הכול כדי להגיע לסוף המשחק הזה.‬
‫- תנועה זוהתה -‬
‫אני רואה את כולם מודחים.‬ ‫אני כזה, "לעזאזל".‬
‫לא נראה לי שאצליח.‬
‫בכל פעם שמישהו מודח,‬ ‫אני חושב, "יש פחות אנשים.‬
‫"יש לי יותר סיכוי לנצח." אני מרוצה.‬
‫"אחת, שתיים, שלוש, דג מלוח"‬
‫שיט. באמת?‬
‫אני רק צריכה להישאר ממוקדת.‬ ‫אני צריכה לשלוט בעצמי.‬
‫אני לא יכולה לעזוב את המשחק הראשון.‬ ‫אני מסרבת שזה יקרה.‬
‫אני יודעת שהרגליים שלי לא עובדות כמו פעם,‬
‫אבל אני רוצה להגיע לסוף.‬
‫למה כרעתי?‬
‫ממש כואב לי,‬
‫אבל אני לא יכולה לזוז. אסור לי לזוז.‬
‫תשמרי על ריכוז. את מסוגלת.‬
‫אל תהיי תינוקת. אל תוותרי עכשיו.‬
‫אני כל הזמן שומעת את ה"פופ-פופ" סביבי.‬
‫וכל פעם, זה לא פוגע בי.‬
‫אלוהים, זה כואב. אני נכנעת.‬
‫אני לא מסוגלת.‬
‫"אחת, שתיים, שלוש, דג מלוח"‬
‫- תנועה זוהתה -‬
‫אני לא מאמין.‬
‫מספר אחת, 107.‬
‫צעד אחד קרוב יותר לזכייה בפרס.‬
‫שרדנו כדי להילחם גם ביום הבא.‬
‫"אחת, שתיים, שלוש, דג מלוח"‬
‫יש!‬
‫מה?!‬
‫כן!‬
‫- תנועה זוהתה -‬
‫כן! קדימה!‬
‫תודה לאל!‬
‫זה בסדר.‬
‫זה היה קשה!‬
‫הצלחנו!‬
‫אחי.‬
‫וואו, בנאדם.‬
‫תחושה של אופוריה,‬
‫אבל עדיין נשארו אנשים במשחק הזה.‬
‫ואחד מהם הוא אמא שלי.‬
‫אני כאן בגללה.‬
‫רציתי שהיא ואני נחווה חוויה,‬
‫והיא אולי לא תשרוד.‬
‫שלושים ושמונה. זה אומר שזהו זה.‬
‫אני רואה את השעה על השעון.‬ ‫אני לא יודעת אם אצליח.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫ואתה הצלחת גם.‬
‫אלוהים.‬
‫תראו את השירותים.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אתם צוחקים עליי.‬
‫קדימה!‬
‫אלוהים.‬
‫זה פשוט סוף. זה טירוף.‬
‫היי!‬
‫מה קורה, אחי עם המולט?‬ ‫-האחים מולט לכל החיים!‬
‫זו ברית אוטומטית.‬
‫כן.‬ ‫-כן, נעשה את זה.‬
‫איפה אתה רוצה לישון? למטה?‬
‫אני לא רוצה להיות למעלה.‬ ‫-אולי אהיה באמצע.‬
‫לא אכפת לי.‬ ‫-אחד מאלה כאן?‬
‫מאחור? כן?‬ ‫-מאחור. כן, אני זורם.‬
‫היי, אמא. אמא! אני אשיג לך דרגש תחתון.‬
‫אה, אוקיי.‬
‫איפה תישן?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫איך קוראים לך?‬ ‫-קייל.‬
‫קייל. סטיבן. כן.‬ ‫-סטיבן.‬
‫נעים להכיר, קייל.‬ ‫-ועוד איך, אחי.‬
‫רוצה לישון איתי? בוא נישן יחד.‬
‫לא מבחינה מינית.‬
‫אנחנו כאן, מותק.‬
‫וואו! אלה השירותים?‬
‫אלוהים, זה ממש סוף. זה פסיכי. יש מראה!‬
‫מסיבת הפיג'מות הכי טובה אי פעם.‬
‫אוי אלוהים. ממש. אני נראה מדהים.‬
‫אחרי ששרדתי ב"דג מלוח",‬ ‫זה ממש סוריאליסטי.‬
‫- דאש, 141 -‬
‫זו חוויה חוץ-גופית,‬ ‫ואני מרגיש כאילו שאני בחלום.‬
‫זה כמו אסיד טריפ, ואף פעם לא עשיתי אסיד.‬
‫מוטי. קוראים לי מוטי.‬
‫מוטי? אבו. נעים מאוד.‬
‫אבו.‬ ‫-200!‬
‫200, בנאדם. מה אתה, 68?‬
‫כן, כשאזכה ב-4.56 מיליון, אתן לך 200 דולר.‬
‫נו, באמת!‬ ‫-200 אלף דולר.‬
‫בסדר, אולי… ליש"ט? כן!‬ ‫-ליש"ט? בסדר, כן.‬
‫התוכנית שלי היא להכיר כמה שיותר משתתפים.‬
‫- מוטי, 200 -‬
‫אני רוכש כאן חברים‬ ‫הרבה יותר מהר מאשר בחוץ,‬
‫כי תמיד טוב להיות בקבוצה הגדולה,‬
‫ואני באמת מרגיש שזה יעזור לי כאן.‬
‫כן, הבנים! היי!‬
‫כן, אחי. בואו נכרות ברית עכשיו.‬
‫איפה אתה ישן?‬ ‫-אני ישן כאן.‬
‫בחלק האמצעי.‬ ‫-אני מקווה שאף אחד לא ינחר.‬
‫אתה יודע שכל החדר הזה יהדהד, נכון?‬
‫אני חורק שיניים. אני מודה.‬
‫כנ"ל.‬
‫אתה נוחר?‬ ‫-חזק.‬
‫חזק?‬ ‫-איפה אתה ישן?‬
‫אתה שם, נכון?‬
‫בבקשה תגיד לי שאתה כאן.‬ ‫אולי שם למעלה.‬
‫רגע. לא, שמעתי שיש מיטות שם מאחור,‬
‫מחוץ לדלת הזאת, ביציאת החירום.‬
‫לא, אני צוחק. היי, אני נוחר בעצמי.‬ ‫אני נוחר בעצמי.‬
‫אני אשתמש בגיל שלי בתור נכס.‬
‫אף אחד לא חושב שאני מהווה איום.‬ ‫הם חושבים שאני חלש.‬
‫אבל אני לא ממש חלש והמוח שלי חד,‬
‫וזה יכול לעזור לי מאוד.‬
‫- ריק, 232 -‬
‫כל המשתתפים, שימו לב.‬
‫הנה תוצאותיו של המשחק הראשון.‬
‫- מספר שחקנים: 456 -‬
‫- מספר שחקנים: 197 -‬
‫מתוך 456 שחקנים…‬
‫259 הודחו.‬
‫קדימה, מותק. קדימה.‬
‫קדימה, מותק!‬
‫כל משתתף שיודח יוסיף 10,000 דולר‬ ‫לקרן הפרס.‬
‫אני פה. עברתי לסיבוב הבא.‬
‫הפרס גדל. רואים את הכסף.‬
‫- פרס מזומן -‬
‫וואו, זה הרבה. לעזאזל!‬
‫שאני אמות. זה המון כסף.‬
‫אני לא בא ממשפחה עם כיסים מלאים.‬ ‫אני בא עם חור בכיס.‬
‫אני רוצה לעזור למשפחה שלי.‬
‫אני רוצה לתמוך בבנות שלי לשארית חייהן‬ ‫מבחינה כלכלית.‬
‫זה יהיה הכול.‬
‫אלוהים!‬
‫זה המון כסף!‬
‫כן!‬
‫אלוהים.‬
‫זה עדיין נמשך!‬
‫- פרס מזומן: 2,590,000 דולר -‬
‫הסכום הנוכחי עומד על 2.59 מיליון דולר.‬
‫מה?‬
‫אם היו מציעים לך 100,000 עכשיו,‬ ‫היית עוזב?‬
‫מאה אלף דולר? לא.‬
‫תודה.‬ ‫-אני חייב להישאר עד הסוף.‬
‫מבחינתי, כולם הם רק כסף.‬
‫מישהו מודח, עוד 10,000 דולר.‬
‫עוד מישהו מודח, עכשיו זה 20,000 דולר.‬
‫אני מחייך. אני נהנה, אבל מבחינה מנטלית,‬
‫אני מחפש כל דרך לנצח. אני ממוקד בזה.‬
‫במעונות האלה תגורו,‬
‫תאכלו ותישנו.‬
‫אתם תהיו אחראים לתחזוקה שלו.‬
‫לעזאזל.‬
‫בין המשחקים, יהיו גם מבחנים,‬
‫שיתקיימו במעונות.‬
‫מה?‬
‫אלה מבחני אופי.‬
‫האופן שבו אתם משחקים מייצג את מי שאתם.‬
‫במהלך המבחנים האלה,‬
‫ייתכן שתקבלו הזדמנות‬ ‫להעניק למשתתפים אחרים יתרון,‬
‫כדי לעזור להם במשחק.‬
‫אך שימו לב,‬
‫המבחנים הללו עשויים להוות גם הזדמנות‬
‫להדיח משתתפים אחרים.‬
‫זה נהיה רציני.‬
‫זה נהיה חברתי.‬
‫זה נעשה חתיכת משחק חברתי.‬
‫מבחנים.‬
‫אם לאדם אחד יש את הכוח להדיח אדם אחר,‬
‫זה משנה את כל המשחק הזה.‬
‫אני רק… איזה מבחנים בדיוק?‬
‫אני נרגש לקראת המבחנים.‬
‫למשל, נניח שהם נותנים לך את הכוח, כאילו,‬
‫לבחור אדם אחד ולהדיח אותו.‬
‫אצטרך לבחור במישהו שאני לא מכיר.‬
‫אני אשנא את זה.‬ ‫-כן, אבל זה אכזרי.‬
‫תצטרך לבחור אדם אקראי. אין סיכוי.‬
‫אבל זה לא הוגן. זה לא הוגן.‬ ‫-כן.‬
‫לא תהיה לי בעיה. הייתי מדיחה מישהו.‬
‫יש לך רעיון?‬ ‫-את מי אני אדיח?‬
‫שאלה טובה.‬
‫נגיד, אחד מ"האחים".‬
‫בחייך, מה זה?‬ ‫-רחב.‬
‫תראה.‬ ‫-רחב. נסה את זה.‬
‫תנו לי לעשות שכיבות סמיכה רגילות.‬ ‫-תראה לי אחת רגילה.‬
‫שכיבות סמיכה זה ככה. תסתכל למעלה.‬
‫תגידו לי מה זה שכיבות סמיכה,‬ ‫או שתעשו יחד איתי?‬
‫תסתכל למעלה.‬ ‫-תזיז את התחת שלך לכאן.‬
‫הוא "אח".‬
‫יש קבוצה של בחורים שאני מכנה "האחים".‬
‫- ליאן, 302 -‬
‫כי הם תמיד מסתובבים יחד.‬
‫הם תמיד בחזה נפוח כזה,‬ ‫מראים כמה הם גדולים וחזקים.‬
‫אבל אני חושבת שחשוב מאוד להיזהר‬ ‫כשחושבים כקבוצה.‬
‫זה צובע מטרה על גבם של אנשים.‬
‫אפשר לעשות עליות.‬
‫עליות על הספסל?‬ ‫-עליות? קדימה.‬
‫זה משחק הדיונון,‬
‫וכן, במעונות המשחק מתחיל להיות אמיתי.‬
‫אתה מתחיל לחשוב, "ליד מי אני ישן?"‬
‫"עם מי אני רוצה לדבר?"‬
‫אתה מתחיל לראות אנשים שנמצאים הרבה ביחד.‬
‫אני באמת צריך שתספור בשבילי?‬
‫432 מקים את מועדון הבנים הזה‬
‫ושופט אנשים לפי המראה שלהם.‬
‫ואתם יודעים, זה משחק מסוכן.‬
‫כן, הנה ההרמה.‬
‫הנה ההרמה.‬
‫אני לא שחצן בכלל.‬
‫אני לא חושב שאני טוב יותר‬ ‫מאף אדם בעולם הזה.‬
‫האישיות שלי מאוד בטוחה בעצמה.‬
‫היא מאוד מוחצנת. היא כמעט אנוכית.‬
‫כי אני אוהב את עצמי כל כך.‬
‫אני יודע מי אני. ככה אלוהים ברא אותי.‬
‫הוא לא ברא אותי בדרך אחרת.‬
‫למה שארצה להיות משהו אחר?‬
‫כאילו…‬
‫זה לא נשמע לי הגיוני לפעמים,‬
‫כשאנשים אומרים, "החיים כל כך לא הוגנים".‬
‫הם הוגנים.‬
‫כי אותו חרא שקרה לך הוא אותו חרא שקרה לי.‬
‫אני פשוט לא מתלונן על זה.‬
‫משתתפים, הגיע הזמן למטלות.‬
‫אנחנו עומדים לקצוץ קצת אוכל.‬
‫אה, כן.‬
‫פה זה יביא לנו תועלת.‬
‫חשבתי, "עשיתי את זה פעם?"‬
‫אני ממש טוב בקילוף תפוחי אדמה,‬
‫עם משהו כזה, אבל לא ממש בצורה הזו.‬
‫שמי דני. מה שמך?‬ ‫-קייל.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-קייל?‬
‫מאיפה אתה?‬ ‫-מקנטקי.‬
‫קנטקי? אוקיי, אני שומעת את המבטא.‬
‫אז איך אתה מבלה כאן?‬
‫הלחיץ אותך להגיע לכאן?‬ ‫-כן.‬
‫כלומר, לא הייתי לחוץ מהחלק החברתי.‬
‫אני רק לחוץ לגבי האתגרים.‬ ‫-באמת?‬
‫ובמיוחד אחרי "דג מלוח". כאילו…‬
‫כמה מלחיץ זה היה.‬ ‫-כן.‬
‫התקשיתי ממש בסוף. חשבתי שאני עומד לוותר.‬
‫באמת?‬ ‫-אבל החזקתי מעמד מנטלית. הייתי חייב.‬
‫אני אגיד שלא משנה מה,‬
‫תסרוקת המולט, המבטא הדרומי…‬
‫- קייל, 101‬ ‫שירותי לקוחות -‬
‫- פלויד קאונטי, קנטקי -‬
‫לדעתי, זה תמיד מעניק רושם‬ ‫פחות אינטליגנטי מ…‬
‫לעומת מדינות אחרות שנמצאות צפונית‬ ‫או אפילו מערבית לקנטקי.‬
‫אני כמעט רואה את זה לפעמים בפנים של אנשים‬ ‫כשהם שומעים את המבטא שלי.‬
‫הם כמעט כאילו,‬ ‫"כן, הבחור הזה בטח לא כזה חכם".‬
‫אבל כן, אני בהחלט יכול לנצל את זה‬
‫מתי שאני רוצה, כדי להשיג יתרון.‬
‫אם אראה הזדמנות לכך, אני אנצל אותה.‬
‫אני עושה את זה לא נכון?‬
‫עם תפוחי אדמה…‬ ‫-אה, הנה!‬
‫הורדת את הקצה?‬ ‫-הצלחתי. אוקיי.‬
‫התכוונתי לומר שעם תפוחי אדמה, הקצה הוא די…‬
‫שימו לב, משתתפים 101 ו-134.‬
‫נבחרתם להיבחן.‬
‫תוכלו לתת למשתתף אחד יתרון במשחק הבא,‬
‫או לבחור משתתף אחד להדיח.‬
‫ההחלטה שלכם תהיה בעילום שם ותפורסם מחר.‬
‫האמת שזה טירוף.‬
‫נשלח מישהו הביתה?‬
‫למי נעזור?‬ ‫-כן.‬
‫כי ברור שהיית עוזרת למישהו‬ ‫שאת חושבת שמחבב אותך, נכון?‬
‫אתה רוצה לתת להם יתרון במשחק‬
‫כדי לראות אם הם יעזרו לך.‬
‫אבל את חושבת שבסופו של דבר‬ ‫הם יעזרו לך בחזרה?‬
‫שהם יעזרו לך באתגר עצמו?‬
‫מה תקבלי בתמורה? "תודה רבה"?‬
‫כן, אבל אם שניכם הייתם יחד בסוף,‬ ‫הם עדיין היו תוקעים לך סכין בגב.‬
‫כן.‬ ‫-כי זה המשחק.‬
‫זה מה שאני הייתי עושה.‬ ‫-כן! ארבעה וחצי מיליון דולר?‬
‫יהיה חכם יותר להדיח.‬ ‫-אני מסכים.‬
‫מדובר ב-10,000 דולר.‬
‫אדם אחד משמעו עוד 10,000 דולר לקופה.‬
‫אלוהים.‬
‫טוב, אז בוא נדבר על זה.‬
‫אני מנסה לחשוב על מספרים.‬ ‫אני לא יודע במי לבחור.‬
‫יש שם שילוב של אמא ובן.‬
‫זה אכזרי.‬
‫תחשבי על מה שהם חושבים.‬
‫יש להם סיכוי כפול לזכות בכסף.‬
‫אני ואת לא נתחלק בכסף. אבל האמא והבן כן.‬
‫אז מס' 200, הוא מדבר עם כולם.‬ ‫הוא מסתובב.‬
‫הוא תמיד זה ש…‬ ‫-הם באמת מתכננים אסטרטגיה?‬
‫מאה אחוז. וזה מפחיד אותי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫מה לגבי מישהו מהגדולים?‬ ‫כאילו, החבר'ה הממש גדולים?‬
‫הבחור הזה, מס' 432, הוא כבר בונה קבוצה.‬
‫הוא נראה כמו מנהיג, לפי מה שאני רואה.‬ ‫הוא קולני מאוד.‬
‫משתתפים.‬
‫מסרו את החלטתכם כעת.‬
‫קדימה.‬
‫זה היה כיף.‬
‫עשינו כמה מטלות.‬ ‫-כן.‬
‫כולנו חיוכים.‬
‫הנה היא, שם.‬
‫טוב, אז נראה. נתראה, בסדר?‬
‫את בסדר? מה עשיתם, כלים?‬ ‫-את רואה את זה?‬
‫גזרים. קילפנו גזרים. אנחנו אוכלים גזרים.‬
‫אחלה שיער, אחי.‬
‫תראו תראו.‬
‫אם זה לא נער החוף בעצמו.‬
‫נחשו מה אוכלים לארוחת ערב? קילפנו גזרים.‬
‫בדיוק עמדתי לשאול…‬ ‫-קילפנו גזרים.‬
‫אני נשבע.‬
‫קייל, אתה אדם חשוד.‬
‫מה קרה?‬
‫שימו לב, משתתפים.‬
‫הגיע הזמן לארוחה הראשונה שלכם.‬
‫אנא הסתדרו בארבעה טורים‬ ‫ואספו קופסת מזון אחת.‬
‫אני גוועת ברעב. אני אוכל מה שייתנו לי.‬
‫מבחינתי, שלושת הדברים החשובים ביותר כרגע‬
‫הם אוכל, אוכל ואוכל.‬
‫היי. לגמרי.‬
‫אני מקווה שזה אוכל איטלקי.‬
‫פרמיג'יאנה, פיצה, ארביאטה,‬ ‫פנה אל-מטריצ'יאנה.‬
‫דברי איתי. תני לראות.‬ ‫-תפתחי את הקופסה.‬
‫זהו?‬ ‫-כן.‬
‫איך זה?‬ ‫-מגעיל.‬
‫טעם של פלסטיק. ברצינות.‬
‫אני עייף, אני מורעב,‬ ‫זה בשבילי מנה ראשונה, זו לא ארוחה,‬
‫ואני חושב שאני צריך אוכל במאה אחוז,‬ ‫אחרת אני לא יכול לחשוב.‬
‫אז בשבילי, זה בעדיפות.‬
‫אלוהים. ראיתי את 161. הוא שוב בתור!‬
‫אין מצב.‬ ‫-ממש בהתחלה.‬
‫תודה.‬
‫בסופו של דבר,‬ ‫אנחנו לא כאן כדי לשחק בהגינות.‬
‫אנחנו כאן כדי לשחק משחק, ואני אשחק‬
‫לפי כל חוק שארצה.‬
‫הוא לקח עוד מנה?‬ ‫-כן!‬
‫אבל איפה הוא בכלל שם את השנייה?‬
‫הוא פתח עוד אחת.‬
‫אין מצב.‬ ‫-לא. את משקרת.‬
‫משקרת.‬
‫לא!‬ ‫-מה?‬
‫הוא ירד מהדרגש שלו ופתח עוד אחת.‬
‫בחיים לא הייתי עושה את זה למישהו כאן.‬ ‫אני מגזימה?‬
‫לא, את לא.‬
‫גניבת אוכל זה לא מגניב.‬
‫אתה לוקח שניים, שלושה מכלים של אוכל,‬
‫אני מבינה, כל אחד לעצמו. שיהיה.‬
‫אבל איך אתה מתנהג בחוץ‬ ‫אם ככה אתה מתנהג כאן?‬
‫טוב, אנחנו צריכים לשים לב.‬
‫והוא אוכל כל כך מהר שקשה להבחין.‬
‫והוא שמח מדי בשבילי.‬
‫אל תזרקו שום דבר, בבקשה.‬
‫רוצה אותו?‬ ‫-כן. את בטוחה?‬
‫-כן.‬ ‫-כאילו, לגמרי?‬
‫אתה רוצה…? ‬ ‫-תודה. לא, לא אכפת לי.‬
‫תודה, ילדה. אלוהים.‬
‫אני לא מאמינה לזה.‬
‫אתה זורק את זה? אני אקח. תודה.‬
‫אז אני עובד בקרן הון פרטית.‬ ‫אני מנהל נכסים.‬
‫- לורנצו, 161‬ ‫מנהל נכסים -‬
‫חשבתי שזו תהיה הקריירה שלי.‬
‫- לונדון, בריטניה -‬
‫אבל עכשיו, אני מרגיש שאחרי המגפה‬ ‫החלום התנפץ לגמרי,‬
‫ועכשיו אני פשוט נמשך לדברים יצירתיים.‬
‫אני חושב שאני כבר לא מאמין‬ ‫בערכים של העולם התאגידי.‬
‫אין חוקים. להשתחרר מהכול.‬
‫כל הכרח מוסרי, האנשים שאומרים לך,‬
‫"אל תעשה ככה, אל תעשה ככה."‬
‫תעשו מה שאתה רוצים. זה הצ'אנס היחיד שלכם.‬
‫וכל זה, הכול ייעלם.‬
‫ואז מה יישאר?‬
‫תגידי לי מה דעתך על כל עניין המבחן.‬
‫אני רק רוצה לדעת, זה בעילום שם?‬
‫זה פשוט כל כך… אני לא אוהבת סודות.‬ ‫-כן.‬
‫אני פשוט לא מאמינה שכל האנשים האלה,‬
‫אם תינתן להם ההזדמנות,‬
‫לא ידיחו מישהו בעילום שם.‬
‫כולם טוענים ככה…‬
‫כן, לא יודעת. לא יודעת‬ ‫אם הייתי מדיחה בשלב כזה מוקדם.‬
‫שימו לב, משתתפים.‬
‫האורות במעונות ייכבו בעוד חמש דקות.‬
‫אני עייף, אחי. סיימתי.‬
‫המסרקים האלה גרועים.‬
‫איך אני אמור להיות יפה?‬
‫וואו, זה הרבה. אלוהים.‬ ‫-לא נצליח להגיע למיטה.‬
‫טוב.‬ ‫-טוב.‬
‫לילה טוב.‬
‫בהצלחה מחר, כולם!‬
‫כן, קדימה! אנחנו מסוגלים, חבר'ה.‬
‫כולנו ניכשל ונלך הביתה.‬
‫אני מצפה כבר לישון בשלווה‬
‫ולנקות את הראש‬ ‫כדי שאוכל להתכונן לאתגר הבא.‬
‫שניהם נוחרים.‬
‫אלוהים.‬
‫כל המשתתפים, שימו לב.‬
‫זו קריאת ההשכמה שלכם.‬
‫בוקר טוב!‬
‫איפה הקפה נטול הקפאין?‬
‫מה נשמע? איך ישנת?‬
‫לא משהו, אבל…‬ ‫-אבל ישנת?‬
‫אנחנו צריכים לצחצח שיניים.‬
‫כולם יודעים שזה יום ההולדת שלך.‬
‫תודה. אין כמוך.‬
‫תודה. 69.‬
‫לכבוד לי להיות המבוגר ביותר כאן.‬
‫אתה הסנדק של כולם כאן.‬
‫דרך נהדרת לנסח את זה במקום לומר "זקן".‬
‫מי נחר?‬ ‫-אני אף פעם לא נוחר.‬
‫האף הגדול שלך.‬ ‫-לא.‬
‫אתה שני דרגשים מעליי, נכון?‬ ‫-כן, אבל זה היה הוא.‬
‫זה כמו להיות בקזינו. אין תחושת זמן.‬
‫אין חלונות. אין שעון.‬
‫אני רק יודע שאני מרגיש על הפנים‬ ‫ואני רוצה לחזור לישון.‬
‫אתה בסדר? לא ישנת?‬ ‫-לא.‬
‫אבל אני לא יכול להראות את העייפות‬ ‫כי אז אני אראה חולשה.‬
‫"יום הולדת שמח…"‬ ‫-קדימה!‬
‫"יום הולדת שמח‬
‫"יום הולדת שמח, ריק‬
‫"יום הולדת שמח"‬
‫קדימה, ריק!‬
‫רגע אחד.‬
‫תודה. תודה לכולכם.‬
‫שישים ותשע.‬
‫יום ההולדת הכי טוב בעולם.‬
‫בלי המשפחה, יום ההולדת הכי טוב בעולם.‬
‫הכי טוב.‬
‫ניסינו לנחש מה יהיה המשחק הבא.‬
‫המשחק עם העוגייה, לא?‬
‫העוגייה? זה הניחוש שלך?‬ ‫-זה חייב להיות.‬
‫אני פשוט, העובדה שאני לא יודעת‬ ‫מה המשחק הבא. כאילו, אני…‬
‫זה בסדר. יום אחד כל פעם.‬
‫אל תדאגי.‬
‫זה יגיע אלייך כל עוד תאמיני.‬
‫צריך אמונה של זרע חרדל.‬
‫כן.‬ ‫-זהו זה. בדיוק.‬
‫חשבת על מספר שתרצה להדיח?‬
‫אני לא אדיח.‬ ‫-לא?‬
‫אני לא. כן.‬
‫אתה לא בנאדם כזה?‬ ‫-לא.‬
‫יהיה קשה לומר שאתה זה‬ ‫שגרם להם לעזוב, נכון?‬
‫אני לא אעשה את זה.‬ ‫-לא, אתה צודק.‬
‫זו תדמית קצת גרועה.‬
‫זה קורה. משהו מתרחש.‬
‫סליחה, אדוני.‬
‫משתתפים.‬
‫בזמן שהייתם במעונות, המבחן הראשון נעשה.‬
‫לא…‬
‫במבחן, למשתתפים הייתה בחירה.‬
‫הם יכלו לתת למשתתף אחד יתרון‬
‫במשחק הבא…‬
‫או…‬
‫הם יכלו לבחור שחקן אחד…‬
‫להדחה.‬
‫הם בחרו…‬
‫להדיח.‬
‫הלב שלי!‬ ‫-אני רועדת עכשיו.‬
‫הלב שלי דופק מהר.‬
‫אלוהים.‬
‫זה היית אתה?‬ ‫-לא!‬
‫תרגיש את הלב שלי.‬
‫אני אצוד אותך אם זה היית אתה.‬ ‫אני אמצא אותך באמריקה.‬
‫אני ארדוף אותך לנצח.‬
‫המשתתף המודח ייחשף עכשיו.‬
‫- משתתף -‬
‫אלוהים.‬
‫אלוהים. לא.‬
‫לא.‬
‫מה?‬
‫אלוהים.‬
‫- משתתף 200 -‬
‫לא!‬
‫לא. לא!‬
‫זה לא ייתכן! לא!‬
‫לעזאזל, כולכם.‬
‫משתתף 200, הודחת.‬
‫זה נורא.‬ ‫-כן, זה עצוב.‬
‫איך…‬
‫אין לי מושג למה הם…‬
‫הצביעו להדיח אותי.‬
‫בכנות, זה עצוב,‬ ‫כי אני רוצה לשפר את חיי המשפחה שלי.‬
‫אני רוצה חיים טובים יותר עבור הבת שלי.‬
‫להביא גאווה לעצמי ולמשפחה שלי, אבל…‬
‫אני מניח שככה זה.‬
‫אף אחד לא יבטח יותר באף אחד.‬
‫זה היה פשוט הלם, בנאדם.‬
‫מיד הרגשתי נורא.‬
‫אבל, אלה 10,000 דולר שנוספו לפרס.‬
‫שרדנו יום נוסף.‬
‫אני אומר לכם, מכל האנשים‬ ‫שהיית מנחש שלא יודחו, כאילו,‬
‫הוא ניגש אליי. הוא הציג את עצמו.‬ ‫הוא היה ממש נחמד.‬
‫יש אנשים אחרים שהייתי מדיח לפניו‬
‫אם הייתי צריך להחליט.‬ ‫-כן.‬
‫אבל נשמע שאולי הוא היה נחמד מדי.‬ ‫ אפילו לא דיברתי איתו…‬
‫הוא היה בחור נחמד.‬ ‫-בחורים נחמדים מסיימים אחרונים.‬
‫זה מה ש…‬ ‫-היי.‬
‫לפעמים זה נכון.‬
‫מעניין מאוד.‬
‫לעזאזל, זה חזק.‬
‫101, התגובה שלו הייתה חשודה.‬
‫את חושבת…‬
‫כי אני מבינה אם אתה…‬
‫לא, אני מבינה, אבל הייתי איתו כמה…‬
‫הוא לא מתנהג ככה.‬
‫אני אומרת לך שהוא היה קשור לזה.‬ ‫אני לא יודעת מי עוד.‬
‫באתי הנה עם תוכנית.‬
‫אני חושבת שפשוט אהיה ידידותית.‬
‫אדבר עם כולם, ואז…‬
‫- דני, 134‬ ‫אחראית אירוח -‬
‫- אורלנדו. פלורידה -‬
‫אראה איך המשחק מתפתח.‬ ‫אישען לאחור ואצפה באנשים.‬
‫אסתכל איך הם מדברים עם אנשים.‬
‫יש לי תואר במשפט פלילי.‬
‫אז אני מרגישה שאני די טובה בקריאת אנשים,‬
‫ואני חושבת שזה יהיה שימושי.‬
‫כן, אני חושבת שאנשים נוטים להמעיט בערכה‬ ‫של בחורה בגובה 1.50 מטר.‬
‫הם מביטים בך מלמעלה, פשוטו כמשמעו.‬
‫בהחלט קשה לא לקבל את הכבוד הזה‬
‫ולנסות להרוויח אותו במקום זאת,‬
‫כשיש אנשים שזוכים לכבוד הזה באופן טבעי,‬
‫רק לפי המראה החיצוני שלהם.‬
‫שימו לב, משתתפים.‬
‫הגיע הזמן למשחק הבא.‬
‫מה נראה לך שזה יהיה?‬
‫אני מקווה שזאת לא העוגייה. לא יודע.‬
‫על כל המשתתפים ללכת בעקבות אנשי הסגל‬ ‫אל אולם המשחקים.‬
‫מה…‬
‫מה זה?‬
‫אין לי מושג.‬
‫ברוכים הבאים למשחק השני.‬
‫אנא הסתדרו בארבעה טורים זהים.‬
‫ארבעה טורים? זה ארבעה טורים.‬
‫אני לא יודע במה לבחור.‬
‫לך עם תחושת הבטן.‬
‫תאחל לי הצלחה.‬
‫אני כמעט בטוחה איזה מספר אני רוצה.‬
‫כדאי שתהיה מספר שתיים הממוזל.‬ ‫-אלוהים.‬
‫זה חדר בניית הצוותים.‬
‫נראה לי שאלך על אחד.‬
‫שלוש?‬ ‫-שלוש מפחיד אותי.‬
‫למה?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫שלוש נראה מתאים כשנכנסתי לכאן.‬
‫אתם הולכים לטור 4?‬ ‫-כן.‬
‫כן. גם אני.‬
‫ארבע הוא מספר חסר מזל בדרום קוריאה.‬
‫שימו לב, משתתפים.‬
‫המשתתף בקדמת כל טור‬
‫מתבקש ללכת בעקבות הסגל‬
‫אל אולם המשחקים.‬
‫אוי, בחיי. זה היה רעיון גרוע, נכון?‬
‫משתתפים 166, 328,‬
‫98 ו-170,‬
‫לכו בעקבות הסגל לאולם המשחקים.‬
‫אבל יש טוויסט.‬ ‫-משהו מוזר קורה.‬
‫הנה. זאת העוגייה.‬
‫אוי ואבוי. ידעתי.‬
‫תראו.‬
‫אלוהים.‬
‫הלב שלי.‬
‫אז אנחנו צריכים לבחור צורה?‬
‫משתתפים, המשחק השני נקרא…‬
‫דלגונה.‬
‫במשחק הזה, על המשתתפים להשתמש במחט‬
‫כדי לחתוך צורה שנטבעה בפיסה של עוגיית דבש.‬
‫אם משתתף ישבור או יסדוק את הצורה,‬
‫הוא יודח.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫לפני שהמשחק יתחיל,‬
‫כל אחד מארבעת המשתתפים צריך לבחור‬
‫איזו צורה יחתוך החוצה כל טור המשתתפים שלו.‬
‫לא! אלוהים.‬
‫כל אחד מכם חייב לבחור צורה אחרת,‬
‫ועל כולכם להסכים על החלטתכם.‬
‫הם בוחרים את הצורות בשבילנו.‬ ‫-כן.‬
‫המטרייה גרועה. אף אחד לא רוצה את המטרייה.‬
‫כל צורה אחרת היא חלקה. יש לך עיגול, משולש.‬
‫אבל המטרייה היא הכי גרועה,‬ ‫כי יש לך כל מיני פינות‬
‫שאתה מנסה לחתוך החוצה‬ ‫מתוך משהו שברירי מאוד בעזרת מחט בלבד.‬
‫למה הלכתי לראש הטור?‬
‫אלוהים.‬ ‫-אלוהים.‬
‫יש לכם שתי דקות לבחור את הצורות.‬
‫אלוהים.‬
‫כאן זה נעשה ממש אכזרי.‬
‫אני רוצה מעגל.‬
‫אני לוקחת את המשולש.‬ ‫-אני לוקח את המשולש. קחי את הכוכב.‬
‫לא אכפת לי לקחת את הכוכב.‬ ‫-אני אקח את המשולש.‬
‫לא, אני לוקח את המשולש.‬ ‫את יכולה לקבל את המטרייה.‬
‫אנחנו צריכים למצוא פתרון.‬ ‫-אני חושבת שהעיגול הכי קל.‬
‫המשולש הוא השני הכי קשה, כן?‬ ‫-כן.‬
‫יש גבר על הכי קל ואישה על השני הכי קשה.‬
‫אני אקח את המשולש.‬ ‫-המשולש הוא לא השני הכי קשה.‬
‫זה הכוכב. לפי ההיגיון הזה, קחי את הכוכב.‬
‫גבר, אישה, גבר, אישה.‬
‫אני לוקחת את המשולש.‬ ‫-כן.‬
‫לא הסכמנו על זה. גבר, אישה, גבר, אישה.‬
‫לא…‬ ‫-זה לא ההסכם שעשינו.‬
‫זה לא יקרה.‬
‫הרוב מרוצים מהבחירה שלנו? אתה מרוצה?‬
‫אני מרוצה מהבחירה שלי.‬ ‫-לא.‬
‫אני מרוצה.‬ ‫-נשארו לך עשר שניות. אני לא זז.‬
‫אני נשארת כאן.‬ ‫-אני לוקחת את המשולש.‬
‫יש לנו חמש שניות.‬ ‫קח את המטרייה, פשוט קח אותה.‬
‫מישהו צריך לקחת את המטרייה.‬
‫לא.‬
‫משתתפים. שתי הדקות שלכם חלפו.‬
‫לא הצלחתם להגיע להחלטה פה אחד‬
‫והפרתם את כללי המשחק.‬
‫משתתף 98, הודח.‬ ‫-אלוהים.‬
‫משתתפת 166, הודחה.‬
‫אלוהים.‬
‫משתתף 170, הודח.‬
‫משתתפת 328, הודחה.‬
‫מס' 98 גרם להדחה של שלושת האחרים.‬
‫רואה? טוב שאנחנו מאחור, ילדה,‬ ‫אחרת היינו יכולים להיהרג.‬
‫- מספר שחקנים, 192‬ ‫פרס כספי, 2,640,000 דולר -‬
‫טוב, נוספו עוד 40,000.‬
‫שימו לב, משתתפים.‬
‫ארבעת השחקנים הבאים בקדמת כל טור‬
‫מתבקשים לצעוד קדימה.‬
‫הבאים בתור?‬
‫זה דפוק…‬
‫מה שלא תעשי, אל תקחי את המטרייה.‬
‫אחי, אל תתפשר על המטרייה.‬
‫אל תלך על המטרייה.‬
‫תעשו את זה הוגן, או שכולנו נמות.‬
‫זו הדרך היחידה, אחרת כולם ימותו.‬
‫שימו לב, משתתפים.‬
‫המשתתף בקדמת כל טור‬
‫מתבקש ללכת בעקבות הסגל אל אולם המשחקים.‬
‫משתתפים 454, 378,‬
‫321 ו-288,‬
‫לכו בעקבות הסגל אל תוך אולם המשחקים.‬
‫לא משנה כמה הם יילחמו כדי לקבל צורה אחרת,‬
‫תישארי על המספר שלנו.‬
‫קדימה, דיאנדרה!‬
‫תהיה חזק.‬
‫קדימה, קווין.‬
‫קדימה!‬
‫זה פשוט מחליא.‬
‫זה לא יגיע עד אלינו, נכון?‬
‫אני דווקא מקווה שכן.‬
‫אוקיי.‬
‫אנחנו בחדר.‬
‫זהו זה.‬
‫אז איך נעשה את זה?‬
‫אתם בסדר עם מרוץ? משם לשם.‬ ‫כל אחד בוחר את הצורה שלו.‬
‫אוקיי.‬
‫בואו נעשה את זה מהר.‬ ‫-אוי, אלוהים.‬
‫לא!‬
‫כן!‬
‫שלוש, שתיים, אחת, צא!‬
‫רגע, זה לא…‬
‫זה שלי.‬
‫הוא עבר למשולש!‬
‫תחזור לשם, קווין! תחזור לשם!‬
‫אנחנו נמות אם לא תבחר את הצורה הזאת.‬
‫אני מוכן למות.‬ ‫-המשחק הוא להסכים.‬
‫אני אמות.‬ ‫-אני מוכן למות.‬
‫אני אמות כאן.‬ ‫-אני אמות.‬
‫המשחק הוא להסכים, חבר'ה.‬
‫הצוות שלך ישנא אותך אם לא תבחר צורה.‬
‫בחר צורה. זרום עם זה. תאמין.‬
‫לך על המטרייה, וכולנו נעבור.‬ ‫-אני לא מוכן.‬
‫אני בטור מס' 1.‬ ‫הייתי אמור לקבל בחירה ראשונה.‬
‫כולנו חייבים לעבור.‬ ‫-חבר'ה, המשחק הוא להסכים.‬
‫יש לנו 13 שניות. 12…‬ ‫-12 שניות. פשוט תבחר!‬
‫זה לא הגיוני.‬ ‫-אני לא זז!‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬