‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Biștari, gologani...
‎Mălai, cașcaval, lovele.
‎Parale, bancnote, creițari, pitaci, parai.
‎Bani.
‎Asta separă ceea ce ai de ceea ce nu ai.
‎Dar ce sunt banii?
‎Sunt totul, dacă nu-i ai, nu?
‎Jumătate dintre adulții americani ‎au mai multe datorii decât economii.
‎Un sfert n-au niciun ban deoparte.
‎Și doar 15% reușesc ‎să-și finanțeze măcar un an de pensie.
‎Ce indică asta?
‎Că stă să dispară clasa de mijloc?
‎Sau că a murit visul american?
‎Nu m-ați asculta acum ‎dacă visul ar fi murit într-adevăr.
‎Cred că cei mai mulți oameni ‎privesc banii dintr-o perspectivă greșită.
‎E doar o unitate de schimb prestabilită, ‎pentru bunuri și servicii?
‎3,70 pentru patru litri de lapte?
‎30 de parai pentru tunsul ierbii?
‎Sau e ceva nematerial?
‎Siguranță sau fericire. ‎Liniște sufletească.
‎Vă propun o a treia opțiune.
‎Banii sunt un dispozitiv de măsurare.
‎Banii pe care îi strângem de-a lungul ‎vieții nu depind de cine e președinte,
‎de economie, de speculații financiare, ‎de ghinioane sau șefi.
‎E etica muncii în America.
‎Așa am ajuns ‎cea mai măreață țară din lume.
‎E vorba de respingerea părerii presei ‎referitoare la noțiunea de părinte bun,
‎de pierderea meciului, ‎a spectacolului, a concertului,
‎fiindcă te-ai hotărât să muncești, ‎să investești în viitorul familiei.
‎Și de asumarea răspunderii ‎pentru consecințele acelor acțiuni.
‎Răbdare. Cumpătare. Sacrificiu.
‎Ce au aceste trei lucruri în comun?
‎Sunt alegeri.
‎Banii nu înseamnă liniște sufletească.
‎Nu înseamnă fericire.
‎Banii sunt, în esență,
‎măsura alegerilor omului.
‎Bine.
‎De-abia am început să ne informăm ‎pe la diferiți consultanți financiari.
‎Sigur. Întâi testați puțin piața.
‎- D-le Byrde... ‎- Spuneți-mi Marty.
‎Marty, nu prea ne pricepem ‎la acțiuni și investiții.
‎Eu mă pricep. Dar n-am timp să caut.
‎Vrem să avem încredere ‎în cei cărora le încredințăm banii.
‎Ce planuri financiare aveți?
‎Aveți vreun obiectiv ‎pentru următorii cinci ani?
‎Am vrea să ne refacem subsolul, ‎dacă se poate.
‎Și ne-ar plăcea o piscină.
‎- Nu ne luăm piscină. ‎- Ba da.
‎Piscinele sunt cu dus și-ntors.
‎E foarte greu să vă recuperați banii ‎când vreți să vindeți.
‎Și nu e o investiție bună.
‎Plecăm în zece minute, ‎să fim în oraș la 16:00?
‎- Da. Îți prezint familia Hunkin. ‎- Bună ziua!
‎El e Bruce Liddell, de la Liddell & Byrde.
‎Caută consultanți financiari.
‎- Nu le-ai spus? ‎- Ce anume?
‎Ne ocupăm de 73% din personalul medical ‎de la Northwestern.
‎Da, mergem acolo acum.
‎Având în vedere volumul de lucru, ‎intenționăm să nu mai luăm clienți noi.
‎Mai e biroul Edward Jones pe Wacker. ‎Cică fac treabă bunicică.
‎Sau...
‎Marty, să-mi spui dacă nu e prea târziu,
‎ați mai putea deschide ‎un cont de 5.000$ azi, la noi,
‎și vom accepta cu plăcere ‎un cec sau un card de credit.
‎Bine.
‎Cec?
‎Perfect.
‎Mi-a făcut plăcere. ‎Marty, ne vedem în mașină.
‎Da.
‎Poziție centrală, arhitectură magnifică.
‎Am fost prima care a văzut locul ăsta, ‎așa că sunteți privilegiați.
‎Priveliște spre râul Chicago. ‎Aveți loc să vă extindeți.
‎- E perfect, scumpo. ‎- Există și opțiunea de cumpărare...
‎- Nu la lucru. ‎- Îmi placi când impui limite.
‎Doamne! Marty, ce zici? Nu e superb?
‎E foarte drăguț.
‎- Drăguț? ‎- Da.
‎Doar drăguț? ‎Eu stau în colțul acela, tu, în celălalt.
‎20 de angajați lucrează.
‎Două recepționere.
‎Ce tip de geam e?
‎- Prin care se vede. ‎- Nu știu.
‎E orientat spre sud?
‎În funcție de calitatea geamurilor,
‎factura la aerul condiționat ‎va fi cu 15-20% mai mare vara.
‎Trebuie luat în calcul.
‎Te duci să suni niște clienți?
‎Trebuie să schimb două vorbe cu Marty. ‎E cam măgar de la o vreme.
‎- Sigur. ‎- Bine.
‎Ți-am văzut ecranul computerului.
‎Dacă află Wendy că ți-o freci ‎uitându-te la pornografie,
‎o să facă spume.
‎Unde ți-e capul?
‎- Ești cu Wendy de 20 de ani? ‎- De 22 de ani.
‎Iisuse, s-a cam tocit treaba.
‎- E foarte mult. ‎- Așa e. Cu Liz...
‎Nu e nimic interzis.
‎Are o poponeață pe cinste.
‎Vorbești despre viitoarea ta soție.
‎- Ușurel. ‎- Ajunge.
‎Ușurel, stai puțin.
‎Marty Byrde, ești cel mai bun prieten ‎al meu. Te iubesc.
‎Dar ai o viață extrem de fadă.
‎Și, deși avem același venit, ‎cum de eu mă văd în turnul Trump,
‎iar tu conduci o Toyota Camry de zece ani?
‎N-are nimic mașina aia. Și, din punct ‎de vedere sexual, n-am probleme.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Zise cel care se uită la pornografie ‎de amatori, în birou, cu clienții.
‎Când ai fost ultima oară ‎cu adevărat fericit?
‎Haide...
‎- Am de gând. ‎- Bine.
‎M-ai prins. N-a fost visul meu ‎să devin consultant financiar,
‎dar vreau să mă înfrupt din Marele Măr.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Ia uite! Fii atent.
‎M-am dus aici cu Liz ‎în weekend. E fantastic.
‎Fantastic. Uită-te!
‎- Lacul Ozarks? ‎- Da.
‎La sud de Missouri. Riviera Țăranilor.
‎Credeam că n-o să-mi placă deloc. ‎Când am ajuns...
‎era să fac pe mine.
‎- Da? ‎- Serios.
‎Pe bune. E mai mult litoral ‎decât pe toată coasta Californiei.
‎- Uită-te și tu! ‎- Haide.
‎În fiecare vară, ‎vin cinci milioane de turiști bogați.
‎Are de toate: bogați, săraci, ‎bărci de pescuit, iahturi, apartamente.
‎- Poți să-l păstrezi. ‎- E pentru mine?
‎Da. Să-l ai în vedere.
‎Are de toate.
‎Poți cumpăra teren lângă apă.
‎Facem o investiție. Va fi scuza ‎să mai ieșim din oraș.
‎O să fii mai binedispus, ‎poate-ți ajută și căsnicia.
‎Ce-ați hotărât?
‎- Îl luăm. ‎- Frumos.
‎Nu. Poftim? Nu-l luăm...
‎Ne mai gândim. Încă nu-l luăm.
‎Uneori crezi că n-o să-ți placă un lucru, ‎dar, după ce-l încerci,
‎îți dai seama că te distrezi.
‎Eu și tatăl tău ne-am tot ciondănit ‎pentru trambulina voastră.
‎Și, ca să vezi, după aia am început ‎să facem salturi cu voi.
‎Mamă, n-o să mă distrez la bal.
‎De ce să se ducă ‎dacă o să stea pe tușă?
‎Toată lumea stă pe bară.
‎- Nu vrei să mă duc. ‎- Încerc să te ajut, retardatule.
‎Tu ești!
‎- Nu folosi cuvântul ăla. ‎- Încetați!
‎Poate că ar trebui să te duci. ‎Să-ți pui tricoul cu ‎Minecraft.
‎Du-te dracu'!
‎- Încetați! ‎- Dă înapoi, te rog.
‎Fratele tău e frumos, orice-ar purta.
‎Trebuie să ieși puțin...
‎Dă-mi-o! Mă uitam la ceva...
‎- Ba nu te uitai. ‎- Ba da.
‎Mănâncă și lasă-l în pace pe fratele tău.
‎De ce îi luați apărarea? ‎Pe el nu-l certați niciodată.
‎- Nu-i iau apărarea. ‎- Gata, ajunge!
‎- O luăm de la capăt? ‎- Da.
‎Ce zi ai avut?
‎Tu ce zi ai avut?
‎Am avut o zi palpitantă.
‎Am fost la centrul comercial Costco, ‎la alimentară,
‎după aia am aruncat gunoiul reciclabil.
‎Și-apoi l-am dus pe Jonah la dentist...
‎N-o arunca. Poate o mănâncă tatăl tău.
‎- Vrei? ‎- Nu, mersi.
‎Bine.
‎Ce interesant!
‎Nu ai fost și luni la alimentară?
‎- Am nevoie de zece dolari. ‎- Pentru ce?
‎- O colectă pentru Hannah Lawson. ‎- E bine?
‎- Are psoriazis. ‎- Iisuse!
‎E o boală, tată. Precum cancerul.
‎Nu mai spune!
‎Te mănâncă pielea.
‎Nu există remedii.
‎Atunci, să ne păstrăm banii.
‎Dacă sunt pe cale să descopere un leac ‎pentru pielea descuamată și contribuția ta
‎ajută cercetarea echipei de dermatologi, ‎contribui.
‎Până atunci, păstrez cei zece dolari.
‎Nu zic că ești așa, ‎dar de ce te porți ca un nemernic?
‎E vorba de zece dolari.
‎Charlotte, într-o zi o să-ți câștigi ‎și tu pâinea și o să înțelegi.
‎Ia zece dolari din geanta mea!
‎Nu, lasă să-i cadă fața.
‎E vorba de zece dolari, ce Dumnezeu!
‎A cerut 20$ săptămâna trecută ‎și 50$ cu un weekend înainte.
‎Are 15 ani. ‎Trebuie să cunoască valoarea banului.
‎- Nu crezi? ‎- Ba da.
‎Au venit azi ‎Rapoartele Consumatorului.
‎Bună ironie.
‎- Mulțumesc pentru cină. ‎- Am muncit mult la ea.
‎...unele dintre pericole. ‎Am vrut să aflăm mai multe.
‎În timp ce anumite studii arată ‎că efectele colaterale fatale sunt rare,
‎cu 11 cazuri din 10.000 de femei ‎care îl folosesc anual,
‎familiile afectate cred
‎că rata cheagurilor de sânge ‎e de două mai mare...
‎Să dau pe History‎ ‎Channel?
‎Nu, mersi. Mă uit la altceva.
‎Sunt obosită.
‎Pari foarte tăcut.
‎Mă frământă unele chestii.
‎Te superi dacă mă culc?
‎- Noapte bună. ‎- Noapte bună.
‎- Cine își iubește fetița? ‎- Tu, tati.
‎Noapte bună.
‎Mă ocup eu.
‎N-ai mai făcut-o, nu?
‎De ce?
‎Frumos.
‎Curat.
‎În formă.
‎Stai să ghicesc. ‎Soția nu vrea să facă ce-i ceri tu.
‎Dacă ai fi bărbatul meu, care muncește ‎toată ziua, ca să stau eu acasă,
‎ceea ce, să recunoaștem,
‎era destul de greu când erau copiii mici,
‎dar acum sunt adolescenți ‎și stau la școală toată ziua...
‎La școli particulare,
‎deși plătești o căruță de taxe la stat
‎și trăiești într-un cartier ‎cu cele mai bune școli publice.
‎Un om care n-a sărit nicio rată la casă.
‎Marty Byrde.
‎O casă frumoasă ‎pe un lot de teren în suburbie.
‎Marty Byrde,
‎care pune cadouri sub brad din 2002.
‎Nu numai că nu te-aș înșela...
‎Dar te-aș lăsa să-mi faci
‎tot ce vrei.
‎Fă-mi o favoare.
‎Nu-ți da drumul prea repede.
‎Hei!
‎Nu poți să ți-o freci în mașină. ‎E un loc de muncă.
‎Bine. Mulțumesc.
‎- Alo? ‎- Marty, sunt Bruce.
‎Sunt la Hanson.
‎Cu camionul? De ce?
‎Sunt cu Senior și Junior. ‎Trebuie să vii, Marty. Acum.
‎Acum? Nu, Bruce. E în toiul nopții.
‎Care e problema?
‎Del. E Del aici.
‎Bine.
‎Salut, d-le Hanson. Salut, Bruce.
‎Salut! Del are câteva întrebări.
‎Ce e?
‎Salut, Del! Nu știam că vii în oraș.
‎- Arăți bine, Marty. ‎- Mulțumesc.
‎Unde-s cele cinci milioane ale mele?
‎Poftim?
‎Cele cinci milioane?
‎- Despre ce vorbește? ‎- Ia loc.
‎Asta n-are legătură cu mine și tata.
‎Taci, fiule!
‎- Nu e nimic necurat la noi. ‎- Nimic necurat?
‎În afara celor 100 de milioane de dolari ‎din droguri, pe care tu și taică-tău
‎îi duceți la acești doi domni să-i spele?
‎Nimic necurat în ceea ce te privește.
‎Del, dacă-ți lipsește vreun ban, ‎sigur există o explicație.
‎“Furați“... Ăsta e cuvântul.
‎- Ia loc. ‎- Da.
‎D-le Del Rio, jur că nu furăm de la dvs.
‎Ținem toate evidențele.
‎Verificăm totul. Cifrele nu mint.
‎Spuneți-i-o lui.
‎Din Chicago în Panama, ‎de la Moscova la Tel Aviv,
‎Marty Byrde poate să facă ‎100 de milioane de bani murdari
‎să dispară ca prin minune.
‎D-le Del Rio! Trebuie să fac pipi.
‎Sigur că da.
‎Când aveam nouă ani,
‎am început să muncesc ‎în băcănia părinților mei.
‎Nu era mare, dar hrănea șase copii.
‎Aveam patru casierițe.
‎Carlotta era cea mai bună.
‎Avea vreo 30 de ani.
‎Lucra acolo de la 15 ani.
‎Era fidelă.
‎Genul de persoană căreia îi spui mătușă, ‎fiindcă o vezi mereu.
‎Zâmbea tot timpul.
‎Într-o zi, tata închide magazinul
‎și o vede pe mătușa Carlotta strecurând ‎câțiva pesos în valoare de cinci dolari
‎din casă în buzunar.
‎Nu-i venea să creadă.
‎“De ce, Carlotta?
‎Dacă aveai nevoie de bani, ‎de ce n-ai venit la mine?“
‎Carlotta era o femeie mândră.
‎Nu atât cât să nu fure, dar mândră.
‎Avea patru copii, n-avea soț.
‎Cel mai mic era astmatic.
‎A zis că avea nevoie ‎de bani de medicamente.
‎Ca băiatul ei să poată respira.
‎A plâns ca un copil.
‎A jurat că n-o mai face.
‎L-a implorat pe tata să n-o concedieze.
‎L-a implorat.
‎D-le Hanson,
‎ce ar trebui să facă tata ‎cu mătușa Carlotta?
‎Pentru cinci dolari?
‎Să-i spună că, ‎dacă o mai face, o dă afară.
‎Să-i dea o perioadă de probă.
‎Perioadă de probă...
‎Îmi place America.
‎Bruce?
‎O greșeală în 15 ani de muncă.
‎Nu-i ușor să pregătești o casieriță. ‎I-aș mai da o șansă.
‎Marty, ce ar trebui să facă tata?
‎Știu ce faci. Vrei să ne intimidezi.
‎Crezi că poți să vii așa, pe nepusă masă,
‎o faci pe durul și cineva o să admită ‎că sifonează bani?
‎Joci la cacialma.
‎Înțeleg că lumea mai și fură.
‎Ai un lanț de distribuție gestionat ‎de drogați și traficanți.
‎Acolo o să le găsești ‎pe mătușile Carlotta.
‎Spălăm banii d-lui Navarro de zece ani.
‎N-ai făcut altceva ‎decât să implici un civil.
‎Și, sincer să fiu, stratagema asta ‎à la Dale Carnegie și Pablo Escobar
‎nu e demnă de tine.
‎- Hai, Del. ‎- Stratagemă?
‎- Stratagemă. ‎- Frumos cuvânt.
‎Muchachos!
‎- Ce dracu'? ‎- Lasă arma!
‎- Iisuse! ‎- Calmează-te, Del!
‎Ce dracu'? Fir-ar!
‎Liz?
‎Tata n-are nicio vină.
‎- A fost ideea lui Bruce. ‎- Taci dracului!
‎El a venit la mine. E vina lui Bruce.
‎A fost ideea lui.
‎Ce ai făcut, Del? ‎Doamne Dumnezeule, ce ai făcut?
‎Del, ascultă-mă.
‎Nu vrei s-o faci.
‎Fir-ar să fie!
‎A făcut o mare greșeală. ‎O să muncim gratis!
‎Te rog, tata n-are nicio vină.
‎Știți ce-mi place în Chicago?
‎Îmi plac mexicanii.
‎Cultura, mâncarea, limba.
‎Femeile. Mă simt ca acasă.
‎Știți ce nu-mi place?
‎Nu-mi plac nenorociții de mexicani.
‎Ar putea scrie: „Bun venit în Chicago, ‎sediul distribuției de droguri din SUA.”
‎FinCEN, DEA, ATF, FBI
‎dau târcoale ca uliii.
‎Și tot circul ăsta din cauza cui?
‎A patru albi cu mâncărimi în palmă.
‎Del, e fiul meu.
‎Te rog. A făcut o mare greșeală. ‎Pot s-o îndrept eu.
‎Jur că o îndrept eu.
‎Un tată nu trebuie ‎să-și vadă copilul ucis.
‎- Tată! ‎- Nu!
‎Cum ai făcut-o, Bruce?
‎Hei!
‎Oamenii lui Hanson au luat ‎transportul cu numerar
‎și ce marfă or fi având.
‎Apoi,
‎am scăzut greutatea banilor ‎din cea a camioanelor.
‎Am măsluit indicatoarele de benzină
‎să arate rezervorul plin ‎când aveau cu 20 de litri mai puțin.
‎Cât, Bruce?
‎Opt milioane în peste trei ani.
‎Bine.
‎Ești gata?
‎Marty nu știa nimic.
‎Numai eu am fost implicat.
‎Vreau să știi
‎că n-aș fi făcut-o dacă știam ‎că-ți fac vreun rău.
‎Și...
‎Lasă-mă să-mi iau rămas-bun de la copii.
‎Dorm și le pot lăsa un mesaj.
‎Altfel își fac griji pentru mine.
‎Așteaptă puțin.
‎Le zic că plec departe ‎și o să-mi fie dor de ei.
‎Știu.
‎Unde sunt?
‎Sunt la școală? În vacanța de vară?
‎- Poftim? ‎- Copiii tăi sunt în vacanța de vară?
‎Nu vreau s-o împușc pe Wendy ‎în fața copiilor.
‎Ea nu știe nimic din ce fac eu.
‎Nu i-am spus niciodată nimic. ‎Nici măcar o dată.
‎Nu trebuie să-i faci nimic lui Wendy.
‎- Ești pregătit? ‎- Nu, stai puțin!
‎Stai! O clipă.
‎Hai să mai vorbim puțin. Așteaptă.
‎Mamă...
‎Un litoral mai lung ‎decât toată coasta Californiei.
‎Poftim?
‎Locul ăsta are un litoral mai lung
‎decât întreaga coastă a Californiei.
‎Și se pare că în fiecare vară...
‎Stai puțin, ascultă-mă.
‎În fiecare vară, ‎locul ăsta se umple de turiști.
‎Vin cu grămada. De peste tot din Midwest,
‎de la muncitori la funcționari, ‎plini de bani gheață.
‎Da?
‎De-aia am luat broșura asta.
‎- Trebuie să plec. ‎- Stai puțin.
‎Am luat-o săptămâna trecută, ‎când căutam un loc de afaceri.
‎Voiam să vorbesc cu tine și cu Bruce,
‎fiindcă vreau să-mi vând casa ‎și să mă mut acolo.
‎Vreau să fac acolo ce făceam aici.
‎Ai dreptate în legătură cu Chicago.
‎Sunt cei de la FBI, ATF și CIA.
‎Și dau târcoale prin tot orașul.
‎Ascultă convorbirile telefonice, ‎supraveghează conturile bancare
‎și eu...
‎Avem nevoie de un nou sediu. Eu am nevoie.
‎Da? Locul ăsta
‎e departe de toate agențiile de poliție ‎din SUA
‎și e plin de numerar. Da?
‎Gândește-te. Ce fac eu?
‎Spăl zece la sută din banii cartelului ‎din Statele Unite, nu?
‎Chiar dacă-i dai cinci la sută altui tip, ‎să ți-i spele,
‎tot îți mai rămân 85% ‎pe care trebuie să-i trimiți în Mexic.
‎Da? Și cât îți confiscă din ei?
‎Mulți. E o risipă.
‎Cu cât trebuie să mituiești grănicerii ‎și poliția de frontieră?
‎Plus politicieni, judecători ‎și mai știu eu pe cine.
‎Dă-mi-i mie.
‎Dă-mi mai mult de zece la sută. ‎Dă-mi-i pe toți.
‎Îi duc acolo.
‎Cât ți-au luat?
‎Opt? Îi pun eu la loc ‎și-ți acopăr paguba.
‎Zi că e un avans, da? Eu ți-i dau,
‎și-apoi mă duc cu familia la Ozarks,
‎așa cum plănuisem.
‎Și încep să spăl bani. Tone.
‎Doar bani spălați. E tot ce contează.
‎Haide!
‎Cinci ani, trei ani. Spăl de două ori ‎mai mulți bani decât până acum.
‎Cinci ani,
‎500 de milioane de dolari. Pot s-o fac.
‎Are mai mult litoral
‎- ...decât toată coasta Californiei. ‎- Ai mai spus-o.
‎- Treci încoace. ‎- Haide!
‎Cinci sute de milioane în cinci ani?
‎Hei!
‎Cinci sute de milioane în cinci ani?
‎Da. Fără discuție.
‎Ai 48 de ore să-mi aduci banii.
‎- Bine. ‎- Numerar.
‎Niciun instrument financiar, ‎niciun transfer bancar sau cec.
‎- Bani gheață. Toată suma. ‎- Bani gheață. Înțeleg.
‎După ce îmi primesc banii,
‎ai alte 48 de ore să pleci spre Ozarks.
‎Vreau să fii gata ‎să începi într-o săptămână.
‎Bine.
‎Și, Marty, când trec pe lângă casa ta,
‎să văd afișul “De vânzare“ în curte.
‎Nu. N-avem de ales.
‎Oprește-te! Trebuie să sunăm la poliție.
‎Uită de chestia asta! ‎Sau vrei să facem o probă?
‎Bine, sunt polițistul Dracu' Știe.
‎Tu ești soția spălătorului de bani
‎al celui de-al doilea mare cartel ‎al drogurilor din Mexic. Încearcă!
‎Ce naiba? Poliție egal închisoare
‎sau program de protecție a martorilor. ‎Dacă ajungem până acolo.
‎Dacă ajungem până acolo? ‎Eu și copiii suntem în pericol?
‎Ce vrei să-ți spun?
‎Cei care cântăresc banii, ‎căci sunt prea mulți ca să fie numărați,
‎nu respectă un cod al eticii.
‎Nu mergem la poliție.
‎- Trimite-o pe Liz la poliție. ‎- Nu.
‎Bruce nu s-a dus acasă. ‎Nu știe nimeni unde e.
‎O să afle că e mort...
‎Liz se dizolvă într-un butoi ‎alături de Bruce.
‎Uite cum facem. În următoarele două zile,
‎o să strâng opt milioane, ‎ca să le restitui ce a furat Bruce.
‎Avem atâția bani?
‎Nu va fi ușor.
‎Mai ales după penalizări ‎de rambursare anticipată, dar o să încerc.
‎În schimb știi ce n-o să facem? ‎N-o să intrăm în panică.
‎Stabilim prioritățile pe categorii.
‎Va fi și o chestiune ‎de gestionare a timpului.
‎Mâine-dimineață, după ce le spunem ‎copiilor că ne mutăm,
‎o sunăm pe prietena ta, Linda, agenta ‎imobiliară, și punem casa în vânzare.
‎Tu o să suni o firmă de mutări ‎și apoi faci bagajele împreună cu copiii.
‎Iar vineri, după școală,
‎plecăm la drum. Asta e.
‎Ia trei oferte pentru mutare, te rog. ‎O să avem nevoie de toți banii.
‎Nici nu mă gândesc să plec.
‎Charlotte, plecăm cu toții.
‎O să locuiesc cu Caitlin.
‎Ozarks. Ce e asta, o pădure?
‎- Așa cred. ‎- Ce dracu'?
‎Alți soți, tați, mame și soții
‎se mută tot timpul.
‎Țara asta a fost construită de americanii ‎care și-au încercat norocul.
‎De exemplu, înaintașii. ‎Trebuiau să se mute zilnic.
‎Tu ești liber profesionist. ‎Tu hotărăști unde-ți încerci norocul.
‎Și m-am hotărât să mă duc în Missouri.
‎Ne dăm seama că nu vă e ușor.
‎Crede-mă că știu cât îți e de greu.
‎Dar suntem o familie ‎și se mută toată familia.
‎Am prefera s-o luați ca pe o aventură.
‎Mulțumesc pentru vestea grozavă.
‎Charlotte...
‎Vorbesc eu cu ea.
‎Ești bine?
‎Nu o parte. Tot. Lichidat, numerar.
‎Adică 7.945.400 de dolari.
‎Nu dispunem de acești bani.
‎Nu puteți să faceți un transfer bancar
‎și să veniți să retrageți ‎o astfel de sumă în numerar.
‎Marty, oprește-te.
‎Dacă te sperie piața, ‎investim în fonduri mutuale.
‎Nu, mă întorc peste șase luni ‎cu o sumă dublă.
‎Nu m-am exprimat bine.
‎Banii sunt în cont, dar nu există fizic.
‎Știu cum funcționează sistemul bancar.
‎De-aia vă sun din timp, ‎ca să faceți rost de ei.
‎Întregul portofoliu. Nici vorbă.
‎Va fi o penalizare de 10% ‎la rambursarea anticipată și 32% taxe...
‎Există o discrepanță între transferurile ‎bancare mari și așteptările dvs.
‎D-le, până la sfârșitul zilei de lucru
‎veți avea aproape opt milioane de dolari ‎în patru conturi separate, în banca dvs.
‎Ceea ce vă pune ‎într-o situație gravă de subcapitalizare,
‎considerând obligațiile asumate față de ‎autoritatea de supraveghere financiară.
‎Da?
‎Așa că, dacă nu cumva sunteți ‎vicepreședintele singurei instituții
‎scutite de legea ‎de acoperire a ratei lichidităților,
‎impusă tuturor băncilor americane,
‎vă sfătuiesc să sunați la Rezerva Federală
‎de pe South‎ ‎LaSalle nr. 230
‎și să le spuneți să vă trimită ‎o valiză de bani lichizi.
‎Brenda...
‎Ai nevoie de ceva?
‎Din păcate, am închis firma.
‎Poftim?
‎Firma. Nu mai există, da?
‎Dar...
‎să știi că ai fost foarte bună, ‎în tot acest timp.
‎Marty face afaceri ‎cu niște tipi foarte dubioși.
‎Trebuie să plecăm din oraș.
‎Soțul tău, consultantul financiar? ‎Dl. ‎Rapoartele Consumatorului?
‎- Drăcia dracului! ‎- Plecăm mâine.
‎Poftim? Stai puțin.
‎Plecați ca să vă salvați pielea?
‎Sau e vorba despre protecția martorilor?
‎Se poate întâmpla orice.
‎Măiculiță!
‎Măiculiță. Și unde vă duceți?
‎La Lacul Ozarks.
‎Ozarks?
‎Iisuse! Cum e acolo?
‎Cred că verdele militar ‎e o culoare primară.
‎Se numește Gary Silverberg.
‎E asociat cu McNeil-Roberts în centru. ‎Îl știi?
‎În consiliul a șase organizații nonprofit,
‎Academia de Arte, ‎Teatrul Goodman, Joffrey.
‎Se întâlnește cu soția ta ‎de două ori pe săptămână, uneori mai des.
‎Ori la el acasă, ‎ori aproape de casa voastră.
‎La vreun hotel HI Express, Fairfield Inn.
‎I-am înregistrat la DoubleTree, în Alsip.
‎Și “Sugarwood“ ce vrea să însemne?
‎Azi mi-ai cerut să ne vedem prea devreme.
‎În mod normal, transfer datele ‎dintr-un fișier într-un dosar.
‎Potrivit pentru prezentare, mediere.
‎Bine, spune-mi ce înseamnă.
‎Așa îl alintă ea.
‎- Ca în expresia... ‎- Am înțeles.
‎- “Vreau să-ți simt dulceața.“ ‎- Am înțeles.
‎Și Marty unde e acum?
‎Restituie banii furați de asociatul lui.
‎Nu știu despre ce sumă e vorba.
‎Dacă e vorba despre ce cred eu,
‎guvernul va fi pe urmele acelor bani
‎și vă va îngheța conturile, ‎ca să-l facă să colaboreze.
‎Va trebui să retragi cât poți ‎în cel mai scurt timp.
‎La dracu'!
‎Ipotetic vorbind, de la unu la zece,
‎cât ar fi de greu ‎pentru cineva să dispară?
‎Tu sau el?
‎Ai grijă.
‎Nu, doar eu. ‎Și toată familia. Suntem patru.
‎Noi documente de identitate, ‎cărți de credit. E posibil.
‎Cel puțin o vreme. Apoi rămâi fără bani.
‎Copiii tăi publică ceva din greșeală ‎pe internet. Twitter, Instagram.
‎Soția ta bea un pahar în plus
‎cu noua ei prietenă ‎și-și descarcă sufletul.
‎Da.
‎Dacă ai vreo problemă legală pe care ‎n-o știu, și te rog să nu mi-o spui,
‎ți-ai putea păstra identitatea
‎și te-ai putea duce într-o țară ‎de unde nu poți fi extrădat.
‎Depinde de cine te caută ‎și de câți bani are.
‎Stai așa.
‎Am primit un mesaj de la bancă. ‎Soția mea a golit conturile de economii.
‎Ai armă?
‎- Nu. De ce? ‎- Bine.
‎Silverberg locuiește în Aqua Tower.
‎Apartamentul 8003, etajul 80.
‎- De ce crezi că ea e acolo? ‎- E joi.
‎Bună, sunt Wendy. ‎Îmi puteți lăsa un mesaj.
‎Scârbă!
‎Gary?
‎Gary, m-am întors!
‎22 de ani!
‎Am fost mereu fidel. Mereu!
‎Și am avut mai multe ocazii.
‎Dar n-am profitat de ele.
‎Am preferat să muncesc.
‎Veneam acasă, mă culcam, mă sculam ‎și o luam de la capăt. Dar n-a ajuns.
‎Acum vrei să ne iei și banii?
‎Vrei să divorțezi? Îți arăt eu ‎ce înseamnă să se termine urât.
‎O să pierzi. Îmi iau un avocat mai bun. ‎Nu mă dau bătut.
‎Wendy?
‎De ce are Wendy un cec de 29.650 $, Marty?
‎M-ai mințit.
‎Știe despre afacerile noastre.
‎Ce bărbat n-ar minți ‎ca să-și salveze soția?
‎A fost înainte sau după ce-ai aflat ‎că și-o pune cu avocatul?
‎După.
‎Au!
‎Pun pariu că încă n-ai discutat cu ea.
‎Acum cântărești ce-ar trebui să faci.
‎Dacă divorțezi,
‎lucrurile pot lua o întorsătură urâtă ‎și o să-ți scoată ochii la infinit.
‎Accepți că te-a înșelat
‎și, indiferent cât de bărbat te crezi, ‎tot o să te roadă acest lucru.
‎Sau rezolv eu problema Wendy.
‎Aici, acum.
‎Tu hotărăști.
‎Marty, mai ești?
‎Ce ar trebui să facă tatăl meu?
‎Tatăl tău?
‎Cu mătușa Carlotta. ‎Nu mi-ai răspuns la întrebare.
‎Ce ar trebui să facă tata ‎cu o femeie care-l fură?
‎O femeie cinstită. O mamă.
‎Cu el de 15 ani.
‎Ce l-a pus mama să facă?
‎Concediaz-o.
‎De ce?
‎Nu e prima oară când te fură.
‎Cum așa?
‎E prima oară când o prinzi.
‎Cu plăcere.
‎- Bună dimineața! ‎- D-le Byrde.
‎Bună ziua! Ce e asta?
‎Mă bucur să vă văd.
‎- Să vă aduc o ceașcă de cafea? ‎- Nu.
‎Sunt amenințat? Nu. Ce faceți?
‎Încetați cu chestia aia. ‎N-a fost nicio răpire.
‎N-am microfoane.
‎Am o ocazie de afaceri ‎care necesită bani gheață.
‎D-le, nu există nicio afacere legală ‎care să necesite atâta numerar.
‎Dați-mi voie să nu fiu de acord.
‎Unde-s banii?
‎N-avem cum să scoatem atâția bani ‎în 24 de ore.
‎Bine.
‎Sunt doi agenți federali de față.
‎N-ați vrea să riscați să fie vorba ‎de-o răpire și să nu-mi dați banii.
‎Dacă nu-mi faceți rost de suma asta, ‎mă duc în hol
‎și le spun tuturor ‎că nu vreți să-mi dați banii.
‎O să se ducă vorba rapid pe net ‎și o să vă treziți că-și retrag banii.
‎Și, dacă vreau să-mi pun ‎cei 7.945.400 $ în cadă
‎și să fac baie în ele, ca Scrooge McDuck,
‎e treaba mea, nu a voastră!
‎Așadar, unde sunt banii mei?
‎Marea criză economică.
‎Atunci a luat naștere Lacul Ozarks. ‎În 1929.
‎Dar știi toate astea.
‎Ești Marty Byrde.
‎Și Marty Byrde a plănuit asta de mult.
‎De când?
‎De mult.
‎Da, îmi lipsesc 6.950 $. ‎Dar nu e nicio problemă.
‎Ce ți-am zis eu?
‎Am vândut deja mașina aia, dar mai am ‎o utilitară pe care încă n-am vândut-o.
‎E o Honda Odyssey. ‎E o utilitară de primă clasă în America.
‎E evaluată la 27.000$ ‎și o să primesc banii...
‎Ți-o cumpăr eu cu 27.000.
‎Deci îți datorez 20.000. ‎Ia-i din banii ăia.
‎Dar ți-o închiriez cu 1.000 pe lună.
‎O utilitară de primă clasă în America.
‎Bine? În regulă.
‎Vreau să iei cei 7.973.000 $ ‎în Missouri cu tine
‎și să-i speli.
‎Să-i spăl?
‎Sunt bani curați. Sunt deja spălați.
‎Vrei să-i spăl iar?
‎Ai pierde 15%.
‎Și încă 25% pe taxe. Minimum.
‎Nu contează.
‎Trebuie să văd dacă poți s-o faci.
‎Sunt într-o mare dilemă, Marty.
‎Pe de o parte, mă intrigă propunerea ta, ‎pe de alta, am impresia
‎că dai din mâini ca bezmeticul ‎ca să nu te îneci.
‎Dar sunt dispus să risc.
‎Fiindcă ești un tip special.
‎Ai talent.
‎Dar, dacă miros că încerci să mă încui,
‎va trebui să te omor și pe tine, ‎și pe Wendy,
‎și pe Jonah,
‎și pe Charlotte.
‎Și nu în ordinea asta.
‎Bine.
‎Puneți totul înapoi în portbagajul lui.
‎Del, zilele trecute ai zis:
‎“Unde sunt cele cinci milioane ale mele?“ ‎Dar Bruce și Hanson Jr. au luat opt.
‎Aveai dreptate. Jucam la cacealma.
‎Nu știam că ei furaseră.
‎Și ai ucis-o pe Liz dintr-o bănuială?
‎Am avut un indiciu.
‎De când lucrez cu tine și cu Bruce?
‎Când a știut el să-și țină gura?
‎Ce se întâmplă, mamă?
‎Charlotte, a fost...
‎A fost o perioadă dificilă...
‎Dacă...
‎Dacă poți combina ceva aici...
‎Bine. Va trebui ‎să mă ajuți în următoarele zile.
‎Încearcă să te porți frumos.
‎Și să ai încredere în noi.
‎O să lămurim lucrurile mai târziu.
‎- Bine? ‎- Bine.
‎Mulțumesc.
‎- Îmi intră mesageria vocală. ‎- Închide.
‎- Vrei să mai încerc? ‎- Nu.
‎O fi fugit. S-a răzgândit, ‎și-a luat târfulița și au plecat din țară.
‎D-le agent Petty, ‎cred că le-am luat pe toate.
‎Au fost 18 microfoane. Scoateți-le ‎pe toate. Sunt pe inventarul meu.
‎Am înțeles.
‎Nu pari supărat.
‎Asta e situația.
‎Liddell putea fi omul nostru.
‎L-ai auzit, ar fi fost ‎un martor fantastic.
‎Mexicani, mafioți, musulmani.
‎Vrem să credem ‎că sunt mai mult decât ceea ce sunt.
‎Dar nu e așa.
‎Fără trafic de droguri, extorcare ‎sau dărâmarea clădirilor cu avionul,
‎ar spăla veceuri.
‎Nu sunt genii ale criminalității.
‎Sunt niște mitomani ‎care aleg calea cea mai ușoară.
‎Liddell era ca ei.
‎Deși era amuzant.
‎Nu mai înțeleg.
‎Del Rio, Navarro, cartelul.
‎De ce am face toate astea ‎dacă Bruce era doar amuzant?
‎Unde e Martin Byrde?
‎- Unde te duci? ‎- Să mă ușurez.
‎Îmi pare rău.
‎Nu-i rău, tată.
‎Subtitrarea: Aurelia Costache